VÝCHOZÍ TEXTY K ÚLOZE 2-5
====

**TEXT 1**
> (**1**) Jarmilo, ach běda, kde je Hynek,\
> usnul nad kyticí konvalinek.\
> Já jsem také sníval ve svém dětství,\
> chtěl jsem se dát tehdy na letectví:\
> nad zábradlím rozviklaných schůdků\
> propadal jsem tesknici a smutku,\
> bezradný ve věčném nepokoji\
> hledíval jsem **za bílými stroji**.\
> Štítil jsem se orosené plísně\
> v oknech domků vzhlížejících přísně,\
> rozhledna však, rozkročena k jaru,\
> jako kdyby hrála na kytaru,\
> slyšela můj pláč a moje vzdechy,\
> když jsem míjel postříbřené střechy.
> 
> (**2**) Těžko nevzpomínat bez zármutku\
> města dětských lásek, naivních smutků,\
> žil jsem s jeho světly, s jeho květy,\
> lampář zhasil světla u Lorety.\
> A já prchal po kamenném svahu,\
> __ztráceje__ chvílemi rovnováhu;\
> svatý, jehož socha stála na úbočí,\
> neviděl mě, měl zavřené oči.
> 
> Vysvětlivka: *Loreta* – pražská kaple
>
> (*J. Seifert, Rozhledna na Petříně, upraveno*)

**TEXT 2**
> V poezii se setkáváme s tím, že něco, co je v běžném životě neživé, je **personifikováno** (personifikace = zosobnění). Např. ve větě  *Slunce se na mě smálo* nebo v souvětí *Připadalo mi, že mě slunce hladí po tváři* je personifikováno slunce.

# 2 Které z následujících tvrzení odpovídá TEXTU 1?
 - [A] V textu je popisován konec první dětské lásky.
 - [B] V textu je zmíněna socha nejmenovaného světce.
 - [C] V textu je zmíněna kytice, kterou Hynek věnoval Jarmile.
 - [D] V textu je popisován smutek muže, který zhasíná lampy u Lorety.


